Luk porten! Nogen er flygtet. Musketter, klar!
Luk porten op!
1815, FÆNGSLET I TOULON VED DEN FRANSKE SYDKYST
Luk op! Hjælp!
Cochepaille!
Kom så, Cochepaille!
Han klarer den ikke.
De vil vel ikke dø?
Hjælp mig!
Løb, Cochepaille!
Jeg kommer personligt for at overbringe Dem nyheden.
Så er det vel dårligt nyt, monsieur Javert.
Jean Valjean, De har gjort en heroisk indsats.
Komiteen har afkortet Deres straf. Jaså?
Med to...
Er min straf blevet afkortet med to år? Det betyder jo, at jeg er fri.
To måneder.
Efter dette må jeg forlænge Deres straf med de to måneder
som komiteen afkortede den med. Men hvad er det i en mands liv?
Hvis man da kan kalde Deres usle tilværelse her de sidste 18 år et liv.
Når jeg kommer ud...
Når De kommer ud, vil De bære Deres dom med Dem hvert skridt på vejen.
Den vil følge Dem, til De vender tilbage, og fanger vender altid tilbage.
Stands!
Ind med Dem Kom så
Ved De tilfældigvis, hvilken dag det er?
Det er tirsdag den 14. oktober.
Godt. Tirsdag er en god dag. Hvorfor det?
Jeg mener, at én dag må være bedre end de andre. Ellers er man død.
Vi er døde uanset hvad. Men det er tirsdag, og De bliver løsladt i dag.
Deres pas. Få det underskrevet i alle de byer, De rejser gennem.
Hvorfor er det gult?
Gult for glæde? Betyder det, at jeg nu har ret til at være glad?
Deres pas er gult, så det ikke kan forveksles med hæderlige mænds pas.
Således at alle, der ser det, ved nøjagtig, hvor De kommer fra.
Det er rart at vide, at loven har tænkt på alt, Javert.
Et ansigt som mit bliver bemærket. Vi giver Dem civile klæder.
Klæder fra en fange, der døde, før han fik betalt sin gæld til samfundet?
Ja. Retfærdigheden er ikke rig.
En straffefange kan lægge sin skæbne bag sig, men ikke sit ophav.
Kom indenfor! Ikke en sjæl burde være ude en aften som denne.
Med den stride blæst fra bjergene. Kom ind varmen.
Vi giver Dem lidt brød.
Herinde kan De overnatte uden at tænke på lus.
Som De ser, har sengene frisk halm.
Vincent, min gode mand.
Lås blot porten til katedralen. Vi er fuldt optaget nat.
Så De nogen andre ude gaderne? Kun hundene er ude nu.
Hvis jeg blot kunne tage hundene ind også.
Min bror giver alt, hvad han ejer, til de fattige og de syge.
Det eneste, jeg ikke kan vænne mig til, er
at han nægter at låse vores hoveddør.
Hvis djævelen selv skulle...
Madame Magloire, hørte De det? Det må være Hans Nåde.
Man fortalte mig, at jeg her kunne få mad og et sted at sove.
Jeg er ingen tyv. Jeg har penge.
Det er alt for meget, min gode mand.
Det er Deres hjem såvel som mit. Skal folk nu betale for mad derhjemme?
Kære Mme Magloire.
Her er så mørkt, at jeg knap kan se, hvad der står på bordet
Henter De ikke stearinlysene?
Ryd bordet af og find vores fineste sølvtøj frem.
Tilgiv os den beskedne velkomst.
Jeg plejer at indlogere de trængende i sakristiet.
Men i aften var der ikke en eneste halmseng tilovers.
Jeg er biskoppen af Degne.
Men De behøver ikke tiltale mig "Deres Nåde" i hver en sætning.
Mine fattige kalder mig "fader". De behøver ikke kalde mig noget.
Titlen skaber ikke manden.
Det kommer an på titlen. Jeg fik en, jeg aldrig bliver kvit: Tidligere straffet.
Afsonede De hele Deres straf, eller flygtede De?
Spiller det nogen rolle? Det er ikke, hvor man kommer fra.
Det er, hvor De vil hen, når De er kommet til kræfter igen.
Før jeg blev sendt til Toulon, beskar jeg træer.
Der er fine skove her. Hvis skovhugst ikke afskrækker Dem...
Nej, ingen vil ansætte en straffet.
Mist ikke håbet.
- De har ikke fortalt Deres navn. - Ingen husker mit navn.
Jeg har været et nummer så længe, at jeg næsten selv har glemt det.
Er det dig, Baptistine? Er du dårlig?
Skal jeg komme ned?
Kom så, tyveknægt!
Gå ud og se, hvad det er, Vincent.
Vi har pågrebet en tyv, Deres Nåde. Ved en rutinekontrol uden for byen.
Han ligner også typen. Genkender De dette? Det er Deres?
Deres initialer er indgraveret i det.
De har ret. Det er mit. Eller rettere, var.
Hvorfor fortalte De dem det ikke? Hvilket, Deres Nåde?
At jeg gav ham sølvtøjet. Det sagde han faktisk, men...
Men hvad? Han har gult pas, Deres Nåde.
Han er tidligere straffet. Og en farlig mand, står der her.
Og så tror De ham ikke?
Hvad med lysestagerne?
De to sølvlysestager. Dem gav jeg Dem også. Kan De ikke huske det?
Vi går og henter dem sammen.
Så snart disse herrer har løsladt Dem.
Slip ham fri.
Åbn tasken.
Jeg husker stadig glimrende. Jeg er ikke blevet forrykt endnu.
Jeg er godt klar over, at jeg aldrig gav Dem sølvtøjet. De stjal det.
Hvorfor gjorde De det? Jeg har købt Dem tilbage.
Jeg er ikke til salg. Efter tyve år i fængsel er jeg min egen herre igen.
Jeg taler om Deres sjæl. Det er den, jeg har købt tilbage fra det onde.
For to lysestager?
Fra nu af følger vi den samme vej, De og jeg.
Den vej, hvorpå det gode sejrer. Det er ingen let vej at følge.
De vil snuble på vejen. Men intet er smukkere end en mand, der rejser sig.
Glem aldrig, at jeg gav Dem alt, hvad jeg ejede.
Min mønt!
Mange tak, min herre. Hvorfor takker du mig?
Hvem ved, hvor den var havnet, hvis De ikke havde været her.
Hvad taler du om, knægt? Om min 40 soumønt.
En 40 soumønt? Og hvor skulle jeg se den?
Under Deres fod.
Siger du, at der ligger en 40 soumønt under min fod?
De trådte på den, da den trillede væk. De må give mig den igen.
Nu tærer du på min tålmodighed. Der er kun jord og grus under min fod.
Jeg er skorstensfejer. Det er hårdt. Til tider er man ved at falde ned.
Du står der på dine egne to ben, så du er ikke faldet ned fra et tag.
Tag hellere benene på nakken, før jeg mister tålmodigheden!
Gemene tyv! Den vil bringe Dem ulykke!
Den vil bringe Dem ulykke hele livet!
Den vej, hvorpå det gode sejrer. Det er ingen let vej at følge.
De vil snuble på vejen.
Men intet er smukkere end en mand, der rejser sig igen.
Du, knægt!
Her er din mønt! Knægt!
Dette er en anmeldelse, foretaget af en skorstensfejer nær Dignes.
Nogen stjal hans løn fra ham. En, hvis signalement passer på...
Det ved jeg virkelig ikke. Jean Valjean.
Han befandt sig tilfældigvis nær Dignes på det tidspunkt.
Jeg var vis på, at han snart ville blive det, han altid har været: En tyv.
Men en dag vil et af hans ofre gøre modstand. Og tro mig.
Den dag vil han ikke længere blot være tyv, men også morder.
Goddag, mademoiselle.
Hvorfor glammer hunden sådan? Får vi gæster?
Du gode. Sikke et kønt lille ansigt.
Sæt Dem henne ved vinduet og nyd det dejlige sollys.
Hver solstråle tæller, når vinteren er lige om hjørnet.
Hvad skulle det være? Kan jeg få en tår mælk til barnet?
Jeg har lidt, der stadig er varmt. Hvad vil De have?
Blot et glas vand, tak.
Se hende. Jeg ville have væddet på, at hun ville bede om vand.
Hvorfor satte du ikke vin foran hende? Hun havde drukket det og betalt.
Mor! Sikke kønne døtre, De har.
Godt, at de har en mor som Dem. Jeg så straks, at De er en god mor.
Deres barn kan vist ikke klage. Hun hedder Cosette.
Jeg har ofret alt for hende. Da faderen hørte, at jeg var svanger
forlod han mig. Nu er jeg på vej hjem til Montreuil. Der er jeg født.
Jeg håber, at folk der vil huske mig og give mig arbejde.
Men hvad gør jeg med Cosette? Jeg kan ikke tage hende med på arbejde.
Find en barnepige.
Ville De tage Dem af hende?
Det kunne gå, men Mme Thénardier har meget at gøre her på kroen.
Og så ville Deres datter jo være en ekstra mund at mætte.
Jeg ville betale for hende. Sende penge hver måned.
Uden Cosette kunne jeg arbejde hårdere.
Vi har vist fået os en skrigeunge. Hun skal få noget at skrige over.
Kom til far, lille ven.
Min lille skønhed.
SYV ÅR SENERE I MONTRENIL-SUR-MER
Goddag.
Monsieur.
M. Javert, formoder jeg? Lad mig byde Dem velkommen til Montreuil.
Jeg hedder Augustin Parizot. Jeg er medlem af Montreuils byråd.
Goddag. Og hvem af disse herrer er den nuværende borgmester?
Vor kære M. Madeleines portræt hænger her desværre ikke.
Han nægter at lade sig afbilde. Beskedenhed, ydmyghed, diskretion.
Tre ord, der beskriver vor borgmester meget rammende.
Jeg ser frem til at træffe ham. Han ser også frem til at møde Dem.
Da han hørte, at Sûreté havde posteret Dem her, udbrød han:
"Hvad? Javert her? Giver de os Javert? Ikke værst!"
Nyheden gjorde ham yderst oprømt. Jaså?
Da M. Madeleine kom til Montreuil, var han blot skovhugger.
Byen manglede en til at beskære træer og klippe hække. Han meldte sig.
Han fik den strålende idé af alt det arbejde med buske og træer.
Hvilken strålende idé?
Brændenælder.
Kom, så viser jeg Dem det.
Når brændenælderne er tørre, kan de væves til et stof, der ligner hør.
Men det er meget billigere.
Arbejdstøjet, der laves på vor fabrik, er usædvanlig slidstærkt.
Vi skal forhandle med hæren om at levere uniformer til dem.
Det handler ikke blot om penge. Moral spiller også en rolle her.
En ukrudtsplante, ingen vil vide af. Som alle foragter og tramper på.
Den bliver en skattet vare, når man udnytter dens skjulte egenskaber.
Hr. Borgmester... Deres nye domæne, hr. inspektør.
Og cellerne? Denne vej.
Fængslet har sat sit præg på Dem. Her har vi intet storvildt, kun smådyr.
Jeg ser det altid som en nødvendighed at undersøge alt.
I fængslet havde vi en mand, der afprøvede lænkernes styrke. En fange.
Jeg lod ham gøre sin pligt, hvorefter jeg undersøgte det hele igen.
Man kan aldrig stole på en forbryder.
Aldrig? Aldrig.
Disse mænd er håbløst fortabte. De er ikke blot skyldige, men uhelbredelige.
Godt, at vi har Dem her, M. Javert.
Vi har en farlig forbryder i vor midte. Såh?
En forbryder, der dræber mange hvert eneste år. Navnlig om vinteren.
Er vedkommende identificeret? Javist. Navnet er elendighed.
Skønt De ikke har sendt penge i to måneder
fortsætter min kone og jeg med at pleje og forsørge Deres Cosette
som var hun vor egen. Men vi mangler penge, og det i en ruf.
Det gælder Cosettes helbred.
Madame, må jeg bede om en tjeneste? Jeg vil gerne slutte tidligt i aften.
Jeg skal poste et brev. Giv mig det, så poster jeg det.
Fantine, stoler du ikke på mig?
Vent. Jeg vil tale med dig. Nåede De postvognen?
Men hvorfor? Jeg forstår ingenting.
Jeg har læst brevet. Jeg ved, jeg ikke burde, men jeg gjorde det.
Du har en datter? En enlig mor, der skjuler sin skam i en ussel rønne!
Det er en kro, madame, drevet af gode, anstændige mennesker.
M. Madeleine stiller kun én betingelse for piger, der ansættes her:
At de har en ren og uplettet fortid.
Lad mig tale med M. Madeleine. Han er så rar. Han vil forstå det.
Jeg har allerede fortalt ham det.
Hvad sagde han? Du er afskediget.
Rolig. Sådan, ja.
Vi kan gå hjem til mig. Det er ikke langt, og der er rent.
Hvis De fryser, tænder jeg op. Hvad koster det?
Det ved jeg ikke... Det er første gang for mig.
Alt har sin første gang, men aldrig en sidste. Hvis De tyer til gaderne
er der ingen vej tilbage. Jeg er politiinspektør Javert.
Jeg er fra Sûreté. Ser jeg Dem gøre dette her gen, anholder jeg Dem.
Kør!
De er kommet til det rette sted.
De er hvide og ser sunde ud.
Hvad betaler De? Jeg giver fem franc per tand.
Træk ti ud.
Jeg har aldrig trukket ti tænder ud på én gang.
Sæt De spytter alt Deres blod ud? Det vil jeg ikke risikere.
Jeg har brug for pengene. Det kan vi godt finde ud af.
Jeg laver også parykker.
De har meget smukt hår.
Vil De købe det for 40 franc? De må være desperat.
Kom så. Løft!
Det er Fauchelevent, vejarbejderen. Arme djævel!
Vi rigger nogle blokke til. For sent. Hans ribben er knust.
Løft!
Spar dine kræfter til at bede Gud om tilgivelse. Bekender du dine synder...
Hans ene synd var, at han ikke havde råd til en god vogn. Jeg får ham løs.
Træk ham ud! Få ham ud en fart!
Jeg traf engang en mand, der var i stand til noget sådant.
Jaså? En straffefange.
Kom og stil dig under lampen, så jeg kan se dit fjæs.
Godaften, min herre. Ja, ja. Hvor og hvor meget?
Jeg har et værelse lige rundt om hjørnet. Det koster fem franc.
Hos Mme Aglaé får jeg en pige for tre franc og champagne oveni.
Så siger vi tre franc.
Min pige, jeg afgør, om du er pengene værd eller ej.
Og så skal jeg se på varerne.
Din beskidte, lille tøjte! Har du fnat?
Er du mølædt over det hele? Du burde have stryg for at være så grim.
Monsieur!
De er sigtet for utugt og hor, fredsforstyrrelse og overfald.
De må ikke spærre mig inde! Sæt hende i en celle.
Min lille pige har brug for mig. Fjern det forrykte kvindemenneske!
M. Javert, løslad hende. Hun er offer, ikke lovovertræder.
Men hr. Borgmester...
Jeg forbander Dem. Det er Deres skyld. Jeg blev fyret fra fabrikken!
Jeg blev ludfattig og måtte sælge mig selv på gaden!
Og så siger folk, at De er rar? De er værre end de andre. De er ond!
Jeg forbander Dem!
Ti stille!
Løslad hende, Javert. Jeg gider ikke gentage mig selv.
Slip hende fri.
Kom ind.
Problemet er ikke de slag og spark, hun fik.
Fantine har en hoste så slem, at det gør helt ondt. Jeg er ikke læge, men...
Hvis hun dør, er det min skyld. Så tilgiver jeg aldrig mig selv.
Men det var Mme Victurnier, der... Jeg er på min fabrik hver dag.
Jeg burde have set, at Fantine ikke var på sin plads.
Hvad har De ellers hørt? Fantine tænker kun på sin datter.
Hun er bange for, at hun aldrig ser hende gen.
Dem, hun har overladt hende til, siger, at hun er syg.
Hvem er de? De driver en kro i Montfermeil.
Ægteparret Thénardier. Jeg er bange for, at de ikke har de bedste motiver.
De kræver 20 franc om måneden.
Pigen må jo få en fyrstelig behandling.
Fantine har ikke kunnet betale dem de sidste tre måneder.
Jeg sender dem straks 200 franc til dækning af alle udgifter.
De må bringe Cosette hjem til moderen.
De bør ikke bede, men forlange det. For dette her er et nødstilfælde.
Hun er enlig mor og ville skjule det! Det var kun ret og rimelig at...
Har De ret til at skelne mellem godt og ondt?
Ret til at straffe? Gud selv afstår fra at fælde dom over os dødelige.
Mens De sætter Dem selv over Gud! De anklager, De fordømmer.
De forsøger aldrig at forstå, hvem der egentlig står foran Dem.
Må jeg tale med hr. Borgmesteren?
Under fire øjne.
Mme Victurnier, vær så venlig.
Jeg vil bede Dem om at afskedige mig.
Jeg har begået en meget alvorlig fejl. Jeg er ikke politiet værdig.
Hvad taler De om, Javert? Jeg har været for ivrig i tjenesten.
Da De reddede manden, sagde jeg, at jeg kun kendte én, der kunne det.
En straffefange, tilføjede jeg.
Jeg troede, De var den fange.
Jeg skrev til politichefen, at jeg havde fundet Jean Valjean. Det hed han.
Jeg ventede, at man sendte en arrestordre på Dem.
Men den kommer aldrig. Jean Valjean er blevet anholdt.
For to måneder siden blev en vis Champmathieu pågrebet for æblerov.
I fængslet genkendte to indsatte ham som Jean Valjean.
Han nægtede at være Valjean, men han dømmes i Arras i morgen.
En livstidsdom venter ham.
Jeg var tæt på at få Dem dømt hans sted
og på at få hele retsvæsenet med på et frygteligt justitsmord.
Derfor anmoder jeg formelt om, at De fratager mig embedet.
Jeg forventer et brev, der vil bringe mine pligter og min karriere til ophør.
Det er det lys, du talte om, min kære biskop.
Hvordan kan jeg lade en mand dø, fordi han forveksles med en anden?
Navnlig når den anden
er mig?
Jeg har brug for dig, biskop! Jeg har brug for dig.
Har hun smerter?
Smerterne skyldes ikke så meget de slag og spark, hun fik
men mere frygten for at dø uden at se sin datter gen.
Hvis Thénardier ikke snart kommer med hende, henter jeg selv Cosette.
Hvordan kunne jeg tvivle?
På hvad dog?
På at min opgave er her.
Hvad læste du for hende, søster?
En lignelse, jeg holder meget af. Den om den gode hyrde.
Han mister et får og forlader hele sin flok for at finde det igen.
Besynderligt. Tænk at forlade dem, man skal tage vare på
for at redde en anden. Navnlig en, der er faret vild.
Hyrden overlader sin flok Guds varetægt.
Så kan han finde det bortkomne får uden at frygte for resten af flokken.
Han ved, at de ikke er fare, når Vorherre vogter dem.
Er det ikke betryggende? Betryggende?
Det, du lige sagde, er utrolig opmuntrende.
Og skræmmende.
Tilgiv mig, hr. Borgmester, men De har vist forfærdelig travlt.
De haster af sted til Arras. Det må gælde noget vigtigt.
Et liv.
Mærk Dem mine ord. Jeg advarede Dem. Denne mand er farlig.
Og her skal man huske på
at han har gentaget sine forbrydelser.
For 39 år siden stjal Jean Valjean brød.
For 10 år siden
stjal han skorstensfejeren Petit Gervais' sparepenge.
Og i dag... Jeg ved ikke, hvem Petit Gervais er!
Hold op med at kalde mig Jean Valjean! Jeg hedder Champmathieu!
Valjean, Deres forsvar strider mod al sund fornuft.
De kan ikke benægte det åbenlyse.
Cochepaille og Chenildieu, der sad fængslet sammen med Dem
har genkendt Dem som Jean Valjean.
Jeg ved ikke, hvorfor de gør det mod mig. Jeg har aldrig gjort dem noget.
Jeg kender dem ikke.
Vis Cochepaille og Chenildieu ind i retssalen.
Chenildieu, sig frem. Den mand er Jean Valjean.
Han kom til fængslet 1796 og blev løsladt 1815.
Cochepaille, genkender De også tiltalte?
Vi var lænket sammen i fem år.
Så kommer man til at stå hinanden nær, ikke sandt?
Deres tosserier sømmer sig ikke i en retssal.
Hørte tiltalte det? Hvad har De at sige til Deres forsvar?
Cochepaille og Chenildieu, se herhen.
M. Madeleine er Montreuils borgmester.
Han blev rig på brændenælder.
Kan De ikke genkende mig? Hr. Borgmester, må jeg bede om...
Høje dommer, det er mig, der må bede om noget.
Sæt tiltalte fri.
Pågrib mig i hans sted. For jeg er Jean Valjean.
Nej, De kan umuligt være straffefange. Ikke Dem.
Hvorfor ikke, hr. Statsadvokat? Fordi jeg er iført en anset mands klæder?
Silketørklæde, stok og høj hat? Ford jeg ikke ligner en forbryder?
Jeg bliver rasende ved tanken om
hvordan De alle dømmer en mand ud fra hans udseende.
Chenildieu, er det ikke rigtigt, at De serverede ragout for os i fængslet?
Det stemmer. Jeg stod for servering af ragout.
Hvad forlangte De for det, De var fræk nok til at kalde ragout?
Var det ikke fem sou? Jo.
M. Madeleine, det beviser ingenting.
Hvem som helst kunne have hørt en eller anden fange fortælle det.
Hvor mange dømmes ikke ud fra langt mindre vægtige beviser?
Cochepaille, fik De ikke et brandsår på venstre skulder
da De blev ramt af en bjælke under en brand?
Hvor ved De det fra? Tag skjorten af.
Hvem reddede Deres liv den dag? Jean Valjean.
Og hvor er Jean Valjean? Lige foran mig.
Tal, så vi kan høre det, Cochepaille! Hvor er Jean Valjean?!
De er Jean Valjean!
Jeg skal ikke forstyrre yderligere.
Jeg går nu, eftersom jeg ikke er anholdt.
Jeg har en del ting at ordne.
De ved, hvem jeg er, og hvor De kan finde mig.
Godmorgen.
Fantine, føler du dig dårligere?
Nej, søster. Tværtimod. Jeg har det bedre.
Og ved du hvorfor?
Fordi jeg skal se min lille Cosette i dag.
Hvor er min kære Cosette?
Må jeg tale med Dem, hr. Borgmester?
Alt håb er ude for Fantine.
Jeg ønsker, at hun skal dø lidt mindre ulykkelig, end hun har levet.
Jeg svor, at De ville hente Cosette. Svor du? Du, en nonne, løj?
Nogle gange er godhed stærkere end sandheden.
Hun er sammen med Dem, ikke sandt? De har hende med til mig?
Cosette er træt efter rejsen. Hun hviler sig.
Hvor? På mit kontor. Hun sover.
Du får hende at se lidt senere.
Tak. Mange tak.
Hvis De havde afskediget mig, var jeg gået glip af dette.
Hvorfor gjorde De det ikke? Jeg havde ingen grund til det.
Det må De om. Vi har spildt tid nok. Følg med.
Det skal jeg nok, men ikke nu. Valjean, hvis De modsætter Dem...
Nej. Jeg beder blot om et døgn.
Jeg må hente hendes datter. Tag med, hvis De ikke stoler på mig.
De sagde, De havde fået hende gen, og at De havde hende med.
M. Madeleine, De sagde det selv.
Nej, Fantine, jeg havde ikke Cosette med.
Skal jeg fortælle dig sandheden, du stakkels, ynkelige menneske?
Denne mand, som alle kalder M. Madeleine
er en tyv og tidligere straffet. Hans rigtige navn er Jean Valjean.
Jeg fører ham tilbage til det fængsel, han aldrig skulle have forladt.
Nej, det kan umuligt passe. Han lovede at hente min lille pige.
Måske skulle du have taget dig af hende stedet for at gå på gaden.
Nu er det for sent. Du ser hende aldrig gen.
Javert, De har slået hende ihjel.
Pas på. Sætter De Dem op mod mig, venter guillotinen og ikke fængslet.
Godt. Døden vil komme som en lettelse.
Jeg lovede at hente hendes barn, og jeg agter at holde mit løfte.
Stands!
Hvorfor gør hundene? Alle dyr er bange for ild.
Få hundene væk!
Det bliver mørkt om en time. Og det trækker op til storm.
Vi fortsætter, til vi finder ham.
Cosette.
Du skal ikke være bange. Giv mig spanden. Jeg bærer den.
Vær nu ikke bange.
Kom.
Det var på tide, frøken grimrian.
Jeg troede, hun hed Cosette.
Jeg ser herrens ud. Sådan er det at være på pilgrimsrejse. Jeg har penge.
Spanden er tung for en lille pige. Hun er stærkere, end hun ser ud til.
Det er klart med al den gode mad, hun får her. Ikke sandt, min ven?
Ja, madame.
Hvor er brødet, lille skat?
Jeg bad dig gå forbi bageren. Hvor er brødet så?
Tåbelige pigebarn! Hun burde være vant til strygene.
De må nøjes med gammelt brød. Det kan De takke hende for.
Giv mig pengene til brød igen. Jeg har ikke... Jeg ved ikke...
Jeg tabte dem. Tabte du pengene, siger du?!
Hold op.
Jeg så noget falde ud af hendes særk.
Er det denne her, De søger?
Javist! Det er min mønt. Genkender du den ikke, Thénardier?
Jo da. Tak, fordi De fandt den. De fortjener en god middag.
Mme Thénardier, find gryderne frem!
Vist er det sølv.
Hvordan blev de 15 sou, jeg gav snotungen, til en skøn femfranc?
Han troede, du ville slå ungen.
Det bemærkede jeg. Men fem franc er meget, navnlig for en fattig pilgrim.
Måske er han ikke pilgrim og ikke fattig.
Hvad er han så? Jeg ved kun, at han kan lide tøsen.
Måske skulle vi spille på det og klemme pengene ud af ham.
Hvor meget forlanger De? For at lade mig tage Cosette med mig.
En kro skal jo have en pige.
Hun er ikke noget værd. Hun har ikke kræfter til at bære spanden.
Hun taber pengene til brød... Det kan De have ret.
Men for den smule, hun laver... Hvad siger De til 1500 franc?
Det opvejer ikke mine tårer, når Cosette bliver taget fra os.
Men hvis herren insisterer...
"Au Sergent de Waterloo" Montfermeil.
Der har de Fantines datter, og der vil vi finde Valjean.
Han har et stort forspring. Når vi kommer frem, er han væk.
Når man jager, ser man ofte ikke vildtet, før man skyder det.
Blot man ikke mister sporet.
Vågn op, skat. Vi har noget at ordne.
Jeg lyttede ved døren. Ikke et pip. De sover som sten.
Måtte du give dem vores værelse? Tænk, at Cosette sover i vores seng.
Man skal altid få grisen til at sove, før man stikker den ihjel.
Overdriv det nu ikke. Tror du, jeg nøjes med 1500 franc?
Han har jo en formue syet ind foret.
Jeg hører godt. Jeg hørte sedlerne knitre.
Jeg tager denne her med, hvis han skulle gøre modstand.
Du milde! Han er forduftet. Jeg sagde jo, han havde dårlig samvittighed!
Det er hverdagskjolen. Det er søndagskjolen.
De er flotte, monsieur. Kald mig far.
Vi skal også have sko. Denne vej.
Ja, varme uldsokker.
Kom.
Vi prøver den foran spejlet. Scarponi gør dig til en prinsesse.
Se det hår, min prinsesse har. Det er guld, det er silke!
Fingrene væk. Jeg og ingen andre tager sig af hende.
Hvad skal det betyde? Vi er pæne, ordentlige mennesker.
De har skjult en forbryder på flugt. Ransag ham.
Vi kunne ikke vide det. Vi gav ham blot en omelet og husly for natten.
Hr. inspektør, vi er fattige og må tjene til livets ophold.
Kalder De det fattigdom? Hvor har De pengene fra?
De er hans. Jean Valjeans?
Jeg kender ikke navnet, men han var gavmild. Var der blot flere som ham.
Skal jeg tro på, at han betalte så meget for en omelet og overnatning?
Han gav os dem for Cosette, pigen. Jeg ved ikke, hvad han vil med hende.
Jo, han gør hende nok til hore.
Vi var ikke meget for at slippe hende. Hun er jo blot et barn.
Har De solgt ham et barn?
Vi sælger det, vi kan. Vi har selv to dejlige børn at forsørge, så...
Thénardier, De er anholdt. Nej, lad mig forklare det.
Lad være. Thénardier, bliv her!
Ved du, hvor jeg kan leje et værelse? Et billigt et.
Der er et hos Mme Gorbeau. Men det er for sent i aften.
Hun låser, så snart det bliver mørkt. Så et lille hotel?
Endnu bedre: Giv mig fem sou, så indlogerer jeg Dem hos mig.
Er her ikke fint? Tre værelser helt for mig selv!
Her er stuen. Mit soveværelse er der. Det kan De benytte i nat.
Har De spist? For jeg giver Dem kun logi. Jeg laver ikke mad.
Vi er ikke sultne, Cosettte og jeg.
Men jeg har lidt brød og pølse, hvis du har lyst.
Hellere det, end at rotterne får det. Jeg fik en kat, men rotterne åd den.
Husk, hvad jeg sagde: Ingen skal gøre dig fortræd.
- Ingen rotter? - Eller mennesker.
Han vil skjule sig i fattigkvarteret der.
En af mine meddelere så ham leje et værelse.
Jeg kender ham ikke, så se De efter. De er den eneste, der kender ham.
Hvad De ikke får mig til. Jeg ved godt, det er afskyeligt.
Men hvis Valjean bliver mistænksom, fordufter han på under en time.
Valjean... Sæt, det virkelig er Valjean.
Beskrivelsen stemmer, bortset fra én ting:
Mine meddelere så ikke pigen, der skulle være sammen med ham.
Derfor skal De gå ind på hans værelse og se efter.
Lad mig hjælpe Dem med at bære. Jeg klarer mig.
De ser også stærk ud. Men jeg hjælper Dem for en slant.
Jeg klarer mig. Jeg har ikke brug for hjælp.
De har betalt for en måned, Leblanc. Gid alle mine lejere var sådan.
Mme Gorbeau, jeg så en tigger udenfor for et øjeblik siden.
Kvarteret vrimler med dem.
Når nøden knuger en, bliver øjnene tomme.
Og sult gør, at man taber tænderne.
Manden, jeg taler om, havde øjne som en væsel og tænder som en ulv.
Jeg ved ikke, hvem det kan være. Men politiet patruljerer for tiden.
De leder overalt.
Måske er herrerne fra Sûreté på sporet af en farlig forbryder.
Godnat, M. Leblanc.
Vågn op, Cosettte Vi må af sted. Klæd dig på.
Skynd dig.
Gennemsøg gyden!
- Vi skal finde Jean Valjean. - Vi skal finde ham.
Har De kigget der?
Skynd dig!
Vi skal finde Jean Valjean. Gennemsøg hver eneste etage!
Luk op!
Træd væk.
Han må være her.
De er overalt! Kom.
Bevogt alle udgange!
M. Javert, det er svært at fatte, men jeg tror, at han undslap igen.
Vi fortsætter jagten. Han får hverken pusterum eller albuerum.
Vi kører ham træt, så han bliver gal, indtil han ikke orker mere.
Hvor tabte De sporet? Her ved Sainte Geneviève parken.
Han vil ned til floden. Kør!
Valjean, stands, eller jeg skyder
Forsigtig, Cosette.
Gå til side.
Denne vej!
M. Javert, vi var tæt på at få ham. Vi ser ham nok snart igen.
Kom så!
Hold den.
Op med dig. Bare rolig. Du klarer det.
Kom så. Jeg har dig!
Hvor blev han af?
Det er umuligt at klatre over sådan en mur.
Jeg har set ham gøre de utroligste ting. Han har en umenneskelig styrke.
Kommer han ind, bliver han ikke. Det er et kloster, så nej.
Hvem der?
Hvem er De? Sikkert en af de sjovere, der stjæler fra vores frugthave.
En dag sætter jeg fælder op, og så... Kom her, så jeg kan se Deres fjæs.
M. Madeleine! Kom indenfor. Fauchelevent, vejarbejderen.
Det er min datter, Cosette. Har De giftet Dem, M. Madeleine?
Ingen spørgsmål. De skal blot vide, at jeg ikke har gjort noget galt.
Om De så var djævelen selv, ville jeg knæle for Dem. De reddede mit liv.
Uden Deres anbefaling var jeg aldrig blevet gartner her.
Det glemmer jeg aldrig. De kan bede mig om alt.
Der er nogle mennesker derude, som vil gøre mig og min datter ondt.
Har De et sted, vi kan gemme os? Gemme Dem for nonnerne?
Det kan ordnes. De kommer aldrig ind mit skur.
De er så bange for mandfolk, at jeg må gå med denne her.
Så kan de høre mig komme og løbe, som var jeg spedalsk.
Jeg ser kun moder Innocente, abbedissen.
Men her er jo også piger, og de er nysgerrige.
Hvad hvis jeg viser mig i stedet for at gemme mig?
Jeg kunne sige, vi er slægtninge. De har vel slægtninge et sted?
Jeg har en bror, der bor i Amiens. Hvad hedder han?
Ultime Fauchelevent. Lad, som om jeg er ham.
De hjælper Deres bror med arbejdet. Så opfostrer vi Deres datter.
Nu bliver Cosette glad, abbedisse. Glad?
M. Fauchelevent, glæde har intet med opfostringen af et barn at gøre.
De piger, vi tager os af, skal ikke være glade, men tjene Gud.
Er det dit eget ønske at blive nonne?
Det ved jeg ikke, søster... Abbedisse.
Hun bliver grim. Hun bliver en god nonne.
Inspektør Javert, det er desværre udelukket.
Politimesteren har en grandniece blandt nonnerne fra Picpus.
Han er klostrets beskytter og lader ikke Deres mænd forstyrre freden.
Så bliver Jean Valjean ikke pågrebet.
Og hvad så? Lad ham undslippe. Glem Jean Valjean lidt.
Glem bærmen og slummen. Vi Dem til en mere værdig sag.
De er mere værdifuld for os, hvis De virker blandt studentergrupperne
der bruger nye ord som republik og anarki.
Nogle gange er det mere skadeligt at tænke end at stjæle.
Mlle Fauchelevent, tag straks din hat på igen!
Milde skaber. Barnet er forrykt!
Kære bror, lad os tænde op og lave lidt god suppe.
Vi åbner en god flaske vin. Vin? Hvad er anledningen?
Jeg så Cosette signalere, at hun vil besøge os på søndag.
De og Deres datter opfører Dem som to uartige børn.
Cosette er ikke noget barn mere.
Og hvad gør vi ellers, når vi ikke må tale eller skrive breve sammen?
Hvad var signalet denne gang?
Cosette skulle tage sin hat af og lade sit hår danse i sollyset.
De skulle se, hvor smuk hun var. Sæt solen ikke havde skinnet.
Vi har haft nok dårligt vejr.
Jeg vil ikke have, at du bliver straffet.
Hvis jeg blot må se dig, er alt glemt.
Jeg kan se, at du er lykkelig her.
Jeg ville være lykkelig hvor som helst, blot jeg havde dig nærheden.
Sæt, abbedissen vidste, at jeg har tilbragt natten i seng med en mand!
Nej, jeg er din far.
Det er noget andet.
Hvad med min mor? Du taler aldrig om hende.
Din mor?
Din mor led noget så frygteligt.
Hun elskede dig frygtelig højt.
Hun var lige så trist, som du skal være lykkelig. Håber jeg da.
Jeg ved end ikke, hvad hun hed. Fantine.
Hun hed Fantine. Sikke et kønt navn. Fantine.
Det lyder som et dukkenavn.
Der var også dem, som behandlede hende som en dukke.
De legede med hende og knuste hende. Men...
Men?
Selv da hun var knust og kæmpede for sit liv
så aner du ikke, hvor smuk hun var.
Akkurat som dig.
Hvorfor sidder du der? Hun er vokset.
Du gode... Som hun dog er vokset!
Selveste politimesteren har beordret mig til at tale med Dem.
Vær så venlig ikke at forstyrre længere en nødvendigt.
Jeg gør det kort. Men det er fem år siden, jeg sidst bad om et møde.
De skal have ansat en gartner til. Ja. Og?
Må jeg se ham?
Nej. For at komme ind i haven skal De over gærdet
der beskytter os mod omverdenen, og det er aldeles udelukket.
Vil De sende bud efter ham? Naturligvis ikke.
Hvorfor ikke? Han skylder ikke politiet noget.
Abbedisse, med al respekt. Det burde vel være min afgørelse.
Han har været hos os mange år.
I al den tid har han aldrig været uden for klostret.
Kan han så have brudt loven? Sandt nok. Men før det...
Ville jeg lade vor hellige kreds tage mod en
som jeg ikke anså for at være absolut skyldfri?
I Amiens, hvor han arbejdede, før han kom til os...
Er De vis på, at han kom fra Amiens? Mistror De mig?
Slet ikke. Ham, derimod... Jeg siger god for ham.
Var han alene, da han kom hertil? Eller havde han en lille pige med?
Nej.
Det må være dejligt at forhøre en nonne til en afveksling.
Så kan De være sikker på, at De får sandheden at vide.
Må jeg... Nej.
Søster!
Jeg løj. Det var for at beskytte klostrets fred og ro, men jeg løj.
20 piskeslag. Læg ikke fingrene mellem.
Cosette, hvad er der? Far, Gud er mig ikke imod.
Det er tanken om at være indespærret her uden at vide noget om verden.
Jeg har aldrig set havet, aldrig været til bal, aldrig kørt hestevogn.
Jeg har aldrig gået med handsker. Tag det roligt, Cosette.
Nu synes du, at jeg er komplet tåbelig.
Men det er dig, jeg vil se havet med. Det er dig, jeg vil danse med til bal.
Det er dig, jeg af og til gerne vil være blot en smule køn for.
Og du synes ikke, nonner er kokette nok. Der er jeg enig med dig i.
Men hvis jeg nægter at blive nonne, sender moder Innocente os bort!
Uanset hvad jeg beslutter mig for, går det ud over os begge.
Nej, Cosette. Du har ret, at jeg trives her.
Men jeg er ikke lykkelig, hvis du mistrives. Jeg har intet imod Gud.
Men jeg tilgiver ham aldrig, hvis han gør dig til en fange. Aldrig.
Tag med os.
Nej, jeg er for gammel. Jeg ville være til besvær.
Det var dig, der skaffede mig husly her.
Jeg bliver her som bevis på, at M. Madeleine var en god mand.
Skønt han hedder Jean Valjean.
Hvordan fandt De ud af det?
De taler i søvne.